RUDENS ŽYDĖJIMAS
(renkasi žiūrovai, skamba muzika ir keičiasi skaidrės, Lauros Sėdžiutės karpinių paroda, gražiausio jurgino rinkimams išrikiuoti jurginai)
1. Brigita - Paryžiaus valsas
	Ilgesingai klykdamos mus palieka gervės, ankstų vėsų rytmetį nebeprikelia vieversio giesmė. Metų laikai keičiasi niekieno neatsiklausę ir kiekvienas jų savaip įdomus, savaip mielas… Kiekvienas mūsų tai priimame kaip sugebame, kaip suvokiame… Jei pavasario laukiame pasiilgę žalumos, tai ruduo – gamtos dailininkas – džiugina akis, pamėtėja neįtikėtiną pluoštą spalvų, kartais net neegzistuojančių mūsų sąmonėje… 
	Nepastebėjote? Atidėkite visus darbus į šalį, sustabdykite šalikelėj mašiną ir pakvieskite save pasigėrėti rudenėjančiomis gatvėmis, laukais, miškais – kiek daug aplink spalvų, atspalvių, įvairiaspalvių potepių ir brūkštelėjimų -- neaprėpsi visų! Kas sakė, kad ruduo – metas depresijai??? Jeigu tuo patikėsite, ji būtinai užpuls. Geriau paklausykite savo vidinio balso… Prisirinkite klevo lapų, išlukštenkite iš patiškusio kiauto apvalutį rudašonį kaštoną, pabraidykite po drėgnas miško samanas, tankmėj paieškokite pasislėpusio baravyko. Linksmu raudoniu nusidažė klevas, nusviro geltonos berželio kasos. Pakelkite akis -- kokios ypatingai neįprastos dangaus spalvos! Įkvėpkite vaiskaus drėgno oro – toks būna tik rudenį. Visa gamta persmelkta ypatingos pasikeitimo nuojautos.
	Laba diena visiems, susirinkusiems čia, į "Rudens Žydėjimą". Džiugu, kad nusprendėte pabūti su mumis, paklausyti eilių, muzikos, prisiminti dainas apie rudenį ir kartu jas padainuoti, pasidžiaugti rudens žiedais, pasimokyti juos sukurti iš to, iš ko atrodo neįmanoma padaryti gėlę. Jūsų laukia daug staigmenų ir netikėtumų: tai ir gražiausio jurgino rinkimai, bendro vainiko pynimas, o kur dar viktorina, kurios metu išrinksime aktyviausią žiūrovą ir dar daug daug visko. 
Bet pirmiausia žodį norėtume suteikti svečiams.
	(kalba svečiai)

Raudonų medžių kaip sargų
Apstotas nerandu sau vietos
Kiekvieną rudenį sergu
Nostalgija ne šios planetos.
2.  		(Benita ir Erikas Kovaliovai  pagros menuetą)
3.		( Deimena - eilėraštis)
Norėčiau pristatyti kūrybingą ir kruopštų berniuką, kuris labai mėgsta origami, galbūt tai jo laisvalaikio pomėgis, o gal savęs išreiškimo būdas. Kaip ten bebūtų šis vaikas kuria grožį. Taigi, Aurimai, pristatyk savo kūrybą ir mus pamokyk šio meno.
4. 	(Aurimas Danius)

Pramerkiu aš akis ankti ryte,
Jau kvepia rytmečio rasa...
Šaltą, rudeninį rytą gaubia vėsuma...
Padangė šoka rudeninį Tango...
6.		(groja Brigita)

 A. Kamiu yra sakęs, kad ruduo tai antrasis pavasaris, kai kiekvienas lapas – gėlė.  Kad tai tiesa mums įrodys 7b klasės mergaitės, kurios gamina gėles iš rudeninių lap, o šio stebuklo jas išmokė mokytoja Onutė Jorudienė.
7. 		(septintokės gamina gėles)
Dėkojame mergaitėms, o dabar norėtume pakviesti jus visus kartu padainuoti, palinguoti ir pasidžiaugti gražiu rudeniu.
8. 		(B. Liūnienės daina su žiūrovais)

Ruduo jau žalumą ištrynė
Ir teškia įvairių spalvų -
Šiam dailininkui net dangaus mėlynė
Pasiekiama nematomu
Gamtos - didžiuoju teptuku.
9. 		(šoka 5b)

Turbūt čia esantys vyrai sutiks ir vienbalsiai pritars, kad visos moterys raganos, tik ar bent vienas žino, kaip mes tokiomis tapome? Ne? Tada paklausykit. Viena kartą moteris grybavo miške. Staiga užėjo lietus. Moteris greit nusivilko visus drabužius, gražiai suvyniojo ir paslėpė krepšyje, o pati pasislėpė po egle. Lietus greit praėjo. Moteris greit apsivilko drabužius ir vėl grybauja. Kur buvęs, kur nebuvęs, tuoj prisistato velnias ir klausia moters: -Moterie, ir per lietų tu grybavai? Moteris linksmai atako: - Žinoma, argi nematai. Kiek daug grybų turiu. Velnias suglumęs sako: - Bet gi tu visai sausa. O moteris nusijuokus atsako, kad žino vieną paslaptį. Velnias ir prašo pasakyti jam tą paslaptį. Tačiau moteris ne už ką nesako. Velnias vis neatstoja ir prašo ir prašo. Prašė tol, kol išpliurpė visas paslaptis: kaip kerėti, atkerėti, gydyti rožes ir kitas ligas. Štai taip moteris įgavo velnio galios ir juokdamasi jam sako: - Kai užeis lietus, tu nusirenk, o lietui pasibaigus, apsirenk ir visada būsi sausas. Velnias supykęs, nubėgdamas ir sako: - Betgi tu ne boba, o tikra ragana. Štai taip moteris apgavo patį velnią ir tapo raganą.
Paklausykime Dalios gėlių horoskopo.
10. 		(Dalia pristato gėlių reikšmes)

11. 		(folkloro daina)	
12.		(B. Liūnienės daina su žiūrovais)

Klyksmu nudažę ryto tylą,
Palinkę atsigert vandens,
Klevų viršūnėn gervės kyla.
Snapuos -- sudriskę gelstantys laiškai,
Sparnuos -- viltis
Balta, balta it rūkas…
Už lango -- raudoni lašai,
Voratinkliais aplipę vėjy supas.
Norėtume pakviesti moterį, kuri, iš pažiūros paprasčiausioje daržovėje sugeba įžvelgti žiedą, lapelį, paukštį, kurios rankose paprastas agurkas, obuolys ar kriaušė tampa meno kūriniu. Prašom, Janina, pamokykite ir mus.
13. 		(Valauskienė Janina)

Šalnų nuplikytų žolynų šnabždesiai, sidabrinės voratinklių gijos, žemę apkabinanti saulė, savo spinduliais kasdien stipriau paryškinanti palengva užmiegančių medžių lapų geltonumą, ar lietinga dargana, vedanti vidinės ramybės takeliu – viskas dovanojama vien tam, kad džiaugtumėmės ir būtume laimingi.
14 		(Tomas groja klarnetu)
Metas ir mums uždainuoti
15 		(B. Liūnienės daina su žiūrovais)
Aš atnešiu Tau didžiulę puokštę klevo lapų-
Didžiulį glėbį auksu tviskančių laiškų...
Tiktai, mielas mano, paklausyki ką po kojomis jie sako,
Tik išgirsk........... jie sako ateinu.... 
16  		(Tautvydo ir Ievos šokis)

Matau užliūliavo jus šis romantiškas šokis. Kad pabustume ir išsijudintume siūlau viktoriną "Ką žinai apie rudenį"
1. „Neverpiamas, neaudžiamas, o visgi drobulė“;
2. Ir plonas, ir ilgas, o kai ant žemės atsisėda – nesimato. (Lietus)
3. Ateina bobelė su devyniom skarelėm, kas ją paliečia, tas gailiai verkia. (Svogūnas)
4. Aukštas kalpokas, vyno smokas[4], akmens šerdis. (Slyva)
5. Beria saujom, ima glėbiais, vėl ima saujom ir dalina visiems. (Grūdai)
6. Dvi lentutės, dvi geldutės, ylos kotas, katile dugnas. (Ąžuolo gilė)
7. Gale dvaro skolininkas, kas praeina, tam užmoka. (Varnalėša)
 
Užbaikite sakinį
1. Pavasaris barsto, ruduo renka 
2. Pavasaris gražus žiedais, ruduo - javais 
3.Pavasaris laukuosna varo, o ruduo trobon siunčia 
4. Badas su pavasariu atvažiuoja, su rudeniu išvažiuoja 

Matom, kad esate šaunūs, aktyvūs ir kūrybingi. Atėjo metas apdovanoti padėkomis šio renginio dalyvius.
		(padėkų įteikimas)

Kiekvienas metų laikas yra savaip gražus. Pavasaris - Atgimimas, Vasara - Žydėjimas, kvapnumas, Ruduo - Brandumas, pats turtingiausias ir dosniausias laikotarpis, kuris suvirpina širdį, kai matai krentančius lapus, išskrendančius į tolį paukščius. Tarsi jausdamas savo kaltę žmonijai, ruduo pažeria patį gražiausią spalvų žaismą, kuris nuteikia mus žavėtis, aikčioti iš nuostabos, sustingti susižavėjus tuo, ką kuria gamta ir mums dovanoja. Tad išlydėkime šį rudenį optimistiškai, paklajokime po čežantį patalą, dar paklausykime paskutinių paukščių giesmių, paganykime akis į degančių klevų viršūnes ir laukime... laukime vėl sugrįžtančio kito RUDENS. Teneblėsta optimizmas ir viltis...
Prieš pakviesdami arbatos norime paprašyti nupinti bendrą rudens lygiadienio, kai susilygina nakties ir dienos laikas, vainiką. Lai būna jis skirtas Skaudvilės miestelio gimtadieniui.

Jei voratinkliai rudenį apkloja žemę – ilgai bus geras oras.
Pelės suka lizdus aukštesnėse vietose, lauk lietingo rudens.
Jei šermukšniai išaugina daug uogų, tai ruduo bus šlapias, jei mažai – sausas.
Klevai auksu pasidabino – po mėnesio lauk šalčių ir darganų.
Jei lauke paliktas stiklainis prirasoja – bus blogas oras.
Jei sniegas užkrinta medžių lapus – bus švelni žiema.
Jei rudens lapai ant medžių užšąla – bus blogi metai.
Jei rudenį nuo medžių lapai ilgai nekrenta – bus ankstyvas pavasaris.
Paukščiai skuba išskristi – lauk ankstyvos žiemos.
Didelis grybų derlius žada ilgą žiemą.
Anksti pagelto šermukšnio lapai – bus ankstyvas ruduo ir ankstyva šalta žiema.
Baravykai pakelėm dygsta – bus ilgas ir sausas ruduo.
Jei varnėnai pulkuojasi ir neskuba išskristi – iki žiemos dar toli.